Haluan vain olla vapaa -
ja maailman ilman öitä. Ja sinä, -
ole aina luonani helliäksesi ja piilottaaksesi.
Sano jakavasi kanssani -
rakkautesi, elämäsi.
Anna minun ohjata sinut pois yksinäisyydestä.
Sano, että tarvitset minut vierellesi.
Minne menetkin, saanhan tulla mukaasi?
Christine, vain sitä pyydän sinulta.
Sano että jaat kanssani rakkautesi, elämäsi.
Sano ne sanat, niin seuraan sinua.
Jaa jokainen päivä kanssani, -
joka yö, joka aamu.
- Sano että rakastat minua. - Tiedät että rakastan.
Rakasta minua, vain sitä pyydän sinulta.
Minne menetkin, anna minun tulla mukaasi.
Rakasta minua, vain sitä pyydän sinulta.
Minun täytyy mennä, -
he ihmettelevät missä olen.
Tule kanssani, Raoul.
Christine, rakastan sinua.
Tilaa vain hienot hevosesi!
Odota niiden kanssa ovella!
Ja pian olet luonani!
Suojelet ja ohjaat minua.
Annoin sinulle musiikkini, -
annoin laulullesi siivet.
Ja näinkö sinä hyvität minulle, -
kiellät ja petät minut!
Hänen oli pakko rakastua sinuun, -
kun kuuli sinun laulavan.
Sano että jaat kanssani rakkauden, elämäsi.
Sano ne sanat, niin seuraan sinua.
Jaa jokainen päivä kanssani, -
joka yö, joka aamu.
Kiroat sen päivän kun et tehnyt niin -
kuin kummitus pyysi!
"Naamiaiset"
Herra Andre?
Herra Firmin?
Andre rakas, hienot juhlat!
Mikä alku uudelle vuodelle!
Mikä ilta, olen vaikuttunut!
No, jokainen tekee parhaansa.
Meille! Malja kaupungille!
Harmi, että 'Kummitus' ei ole täällä.
Naamiaiset!
Naamarit paraatissa.
Naamiaiset!
Peitä kasvosi, niin maailma ei löydä sinua!
Naamiaiset!
Joka kasvoilla eri muoto.
Naamiaiset!
Katso ympärillesi -
takanasi on toinen naamio!
Välähdys malvaa. Läikähdys purppuraa.
Narri ja kuningas. Demoni ja hanhi.
Vihreä ja musta. Kuningatar ja pappi.
Häivähdys poskipunaa. Pedon kasvot.
Kasvot.
Tule kyytiin, ota kierros karusellissa, -
epäinhimillisessä kilvassa.
Kultainen silmä, sininen reisi.
Totuus on valhetta. Kuka on kukin?
Ivallinen ilme. Kaavun heilahdus.
Herttaässä. Pellen kasvot.
Kasvot.
Juokaa, juopukaa, kunnes hukutte -
valoon ja ääneen.
Mutta kuka voi tunnistaa kasvot.
Naamiaiset!
Irvistävät keltaiset, kieppuvat punaiset.
Antakaa spektaakkelin hämmästyttää!
Naamiaiset!
Tulinen katse kääntää päät.
Naamiaiset!
Pysähdy ja katso hymyjen merta!
Naamiaiset!
Kihisevät varjot, kepeät valheet.
Naamiaiset!
Voit huijata jokaista ystävää joka tuntee sinut!
Naamiaiset!
Virnuilevat satyyrit, siristelevät silmät.
Naamiaiset!
Juokse ja piiloudu, -
mutta silti kasvot seuraavat sinua!
- Onpa ilta! - Onpa porukkaa!
- Tulet iloiseksi! - Tulet olemaan ylpeä!
Kaikki kermojen kerma!
- He katsovat meitä! - Ja kaikki pelot ovat mennyttä!
Kolme kuukautta helpotusta!
Onnelan rauhaa!
- Voimme vihdoinkin hengähtää! - Ei enää nuotteja!
Ei enää kummituksia!
Kohotetaan malja tuottavalle vuodelle!
Uudelle kattokruunullemme!
- Älköön sen loisto ikinä hiipuko! - Kolme kuukautta!
Mukava vapaus!
Ja naamiaiset!
Mieti sitä! Salainen kihlaus!
Katso, tuleva morsiamesi!
Mieti sitä!
Mutta miksi se on salaisuus?
Miksi meidän tarvitsee piilotella?
Lupasit minulle.
Raoul, älä tee sitä.
Anna heidän nähdä, -
se on kihlaus, ei rikos!
Christine, mitä sinä pelkäät?
Ei kinastella.
- Teeskentelisit... - Voin vain toivoa...
Että sinä -
ymmärrät joskus...
Naamiaiset!
Naamarit paraatissa!
Naamiaiset!
Peitä kasvosi, niin maailma ei ikinä löydä sinua!
Naamiaiset!
Jokaisella kasvolla on eri muoto!
Naamiaiset!
Katso ympärillesi -
takanasi on toinen naamio!
Naamiaiset!
Tulinen katse kääntää päät.
Naamiaiset!
Pysähdy ja katso hymyjen merta!
Naamiaiset!
Irvistävät keltaiset, kieppuvat punaiset.
Naamiaiset!
Anna spektaakkelin hämmästyttää!
Miksi olette noin hiljaisia, hyvät herrat?
Luulitteko että olen jättänyt teidät lopullisesti?
Oletteko ikävöineet minua, herrat?
Olen kirjoittanut teille oopperan!
Tässä teille valmis partituuri.
"Voitokas Don Juan"!
Rakkaat terveiset teille kaikille!
Muutama ohje ennen kuin harjoitukset alkavat.
Carlottan pitää oppia näyttelemään, eikä tehdä tavallista temppuaan -
keikaroimalla ympäri näyttämöä.
Don Juanimme täytyy vähän laihtua -
tuo ei ole terveellistä Piangin ikäiselle miehelle.
Johtajieni täytyy oppia, että heidän paikkansa on toimistossa -
eikä näyttämöllä.
Ja sitten tähtemme, Neiti Christine Daae.
Varmasti hän tekee parhaansa, hänen äänensä on kyllä hyvä.
Vaikka hän tietääkin, että erinomaisuuteen -
hänellä on vielä pitkä matka, jos ylpeys sallii hänen palaavan minun, -
opettajansa luo, hänen opettajansa.
Kahleesi ovat yhä minun.
Kuulut minulle!
Rouva Giry, odottakaa.
En tiedä enempää kuin kukaan muukaan.
Se ei ole totta.
Älkää kysykö, on ollut liian paljon onnettomuuksia.
Onnettomuuksia? Olkaa kiltti rouva Giry, meidän kaikkien vuoksi.
Hyvä on.
Se oli vuosia sitten.
Kaupungissa oli kiertävä sirkus.
Mustalaisia.
Olin todella nuori ja opiskelin balettitanssijaksi, -
niin kuin moni muukin.
Asuin oopperatalon asuntolassa.
Tulkaa, tulkaa sisälle.
Tulkaa ja nähkää paholaisen lapsi.
Paholaisen lapsi!
Paholaisen lapsi.
Murha, murha!
Minne päin?
Olen piilottanut hänet maailmalta ja sen julmuudelta.
Hänellä ei ole sen jälkeen ollut muuta maailmaa,
vain oopperatalo.
Se oli hänen leikkikenttänsä ja nyt hänen taiteellinen paikkansa.
Hän on nerokas, hän on arkkitehti ja suunnittelija, -
säveltäjä ja taikuri.
Nero, herra.
Selvästikin, rouva Giry, nerokkuus on muuttunut hulluudeksi.
Minne menette, neiti?
Hautausmaalle.
Isäni haudalle.
Minne he lähtivät?
Hautausmaalle.
Unissa hän lauloi minulle.
Hän tulee uniini.
Ääni joka kutsuu minua ja puhuu minulle.
Pikku-Lottie ajatteli kaikkea mahdollista, -
hänen isänsä lupasi lähettää Musiikin enkelin.
Hänen isänsä lupasi -
hänen isänsä lupasi hänelle.
Olit kerran kumppanini, -
olit ainut mikä merkitsi.
Olit kerran ystävä ja isä, -
sitten maailmani murskaantui.
Toivoen että olisit täällä taas.
Toivoen että olisit lähellä.
Joskus tuntuu siltä, että olin vain kuvitellut, -
sinun olevan täällä.
Toivoen että voisin kuulla äänesi taas.
Tietäen että en ikinä kuulisi.
Unelmoiminen sinusta ei auta minua -
tulemaan siksi, mitä minusta unelmoit!
Ohitse kellojen ja enkelipatsaiden, -
kylmien ja monumentaalisten.
Sinulle väärien kumppaneiden.
Olit lämmin ja lempeä.
Liian monta vuotta pidätellen kyyneleitä, -
miksi menneisyys ei voi vain hävitä!
Toivoen että olisit täällä taas, -
tietäen että meidän täytyy sanoa hyvästi!
Yritä antaa anteeksi, opeta minua elämään!
Anna minulle voimia yrittää!
Ei enää muistoja, ei enää hiljaisia kyyneleitä!
Ei enää katsomista tuhlattuihin vuosiin!
Auta minua hyvästelemään.
Koditon lapsi, -
niin hukassa, niin avuton, -
kaihoten ohjaustani.
Enkeli vai isä?
Ystävä vai kummitus?
Kuka siellä on valvomassa?
Oletko unohtanut enkelisi?
Enkelini, puhu.
Mikä loputon kaipauksen -
kaiku tässä kuiskauksessa.
Liian kauan olet vaeltanut talvessa -
kaukana isällisestä ohjauksestani.
Villisti mieleni vastustaa sinua.
Sinä vastustat, -
kuitenkin sielusi käskee sinua.
Musiikin enkeli!
Minä kielsin sinut.
Käännyin todellisesta kauneudesta.
Musiikin enkeli!
- Älä arastele minua. - Suojelijani.
Tule luokseni outo enkeli.
Olen Musiikin enkelisi.
Tule Musiikin enkelin luokse. - Ei, Christine, odota!
Raoul!
Mitä tahansa uskotkin, -
tämä olento ei ole isäsi!
Ei, Raoul, ei!
Ei näin.
Julistan sodan teille molemmille!
Olemme kaikki olleet sokeita.
Ja silti vastaus on ollut koko ajan silmiemme edessä.
Nyt voisi olla mahdollisuus -
saada viekas ystävämme ansaan.
Kuuntelemme, jatka vain.
Pelaamme hänen peliään.
Esitämme hän työnsä, mutta meillä onkin ässä hihassa.
Jos neiti Daae laulaa, -
hän osallistuu varmasti.
Varmistamme, että ovet ovat teljetyt.
Varmistamme, että poliisit ovat paikalla.
Varmistamme, että he ovat aseistettuja.
Esirippu laskeutuu, -
hänen valtansa loppuu!
Raoul, olen peloissani.
Älä pakota minua tekemään tätä.
Raoul, tämä pelottaa minua, -
Älä laita minua tähän tulikokeeseen.
Hän ottaa minut, tiedän sen.
Joudumme eroon iäksi.
Hän ei päästä minua.
Nyt kammoan sitä, mistä aiemmin uneksin.
Jos hän löytää minut, tämä ei pääty koskaan.
Ja hän tulee olemaan aina -
laulamassa lauluja päässäni.
Hän tulee olemaan aina -
laulamassa lauluja päässäni.
Sanoit itsekin, ettei hän -
ole kuin tavallinen mies.
Jos hän saa elää, -
hän vainoaa meitä kuolemaamme saakka.
Yhtä kiperää joka suunnasta.
Minkä vastauksen antaisin?
Riskeeraanko elämäni -
voidakseni elää?
Voinko pettää miehen, -
joka kerran innoitti ääntäni?
Uhrataanko minut hänelle?
Onko minulla varaa valita?
Hän tappaa epäröimättä, -
hän murhaa kaiken hyvän.
Tiedän, etten voi kieltäytyä.
Ja silti, voisinpa.
Voi Luojani, jos suostun, -
mitkä kauhut minua odottavat -
tässä Kummituksen oopperassa.
Christine, Christine -
älä luulekaan, etten välitä, -
mutta kaikki toivo, jokainen rukous -
on nyt kiinni sinusta!
Sinetöi kohtaloni tänä iltana, -
harmittaa lopettaa hupi lyhyeen, -
mutta vitsi alkaa väljähtyä.
Päästä yleisö sisään, -
alkakoon oopperani!
"Don Juan"
Täällä herra voi palvella emoaan, -
täällä mestari saa lihansa!
Täällä uhrilammas -
päästää toivottoman määkäisynsä!
Nuori neitoraukka! Väristen -
väärien, makeiden sanojesi vuoksi.
Laskusi sinun on maksettava -
kiemurrellen lakanoissa.
Tarjoa ateria ja neito!
Palvele mestariasi siten, että -
pöydät, suunnitelmat ja neidot ovat valmiina.
Don Juan valloittaa jälleen!
Passarino, uskollinen ystäväni, -
kerro taas suunnitelmasi.
Nuori vieraasi luulee minua sinuksi -
olen mestari, sinä olet mies.
Kun tapasitte, käytit viittaani, -
hän ei näe kasvojasi.
Hän uskoo aterioivansa kanssani -
mestarini lainapöydässä!
Salaa pilkkaamme ja siemailemme -
ja varastamme omaani.
Kun on myöhä ja ujous -
karisee viinin myötä -
tulet kotiin! Käytän ääntäsi -
paiskaan oven kuin tuomion jyrähdys!
Sanon: "Tule, piiloudu kanssani!"
- "Minne, oi minne?" - Tietenkin huoneeseeni!
Raukalla ei ole mitään mahdollisuutta!
Tässä hattuni, viittani ja miekkani.
Valloitus on varma, -
ellen unohda itseäni ja naura.
Ei muita -
ajatuksia päässä, -
kuin ilon ajatuksia!
Ei muita unelmia -
sydämessään, kuin -
rakkauden unelmia!
Mestari?
Passarino, mene tiehesi!
Ansa on asetettu ja odottaa saalistaan.
Tulit tänne -
tavoittelemaan syvintä haluasi, -
tavoittelemaan toivetta, -
joka tähän asti on ollut hiljainen.
Hiljainen...
Toin sinut, -
jotta intohimomme voivat yhdistyä ja sulautua.
Mielessäsi -
olet jo antautunut minulle, -
pudottanut kaikki puolustuksesi.
Antautunut täydellisesti minulle.
Nyt olet täällä kanssain -
ilman taka-ajatuksia.
Olet päättänyt, -
päättänyt.
Ohitat paluupisteen, -
ei vilkaisuja taakse, -
leikit on nyt leikitty.
Unohda sanat "jos" ja "milloin".
Turha vastustaa.
Hylkää ajatukset, -
anna unelmien täyttyä.
Mikä raivoava tuli tulvii sieluun, -
mikä halu avaa sen oven, -
mikä ihana viettelys odottaa edessämme?
Ohita paluupiste, -
lopullinen kynnys.
Mitä tuntemattomia, lämpimiä salaisuuksia -
opimmekaan -
paluupisteen tuolla puolella?
Saatoit minut -
hetkeen, jossa sanat kuivuvat, -
hetkeen, jossa puhe katoaa -
hiljaisuuteen.
Hiljaisuus.
Olen tullut tänne, -
tuskin tietäen, miksi.
Olen jo kuvitellut mielessäni, kuinka -
kehomme kietoutuvat yhteen -
suojattomina, hiljaa.
Nyt olen täällä kanssasi -
ilman taka-ajatuksia.
Olen päättänyt.
Päättänyt.
Ohi paluupisteen, -
ei enää paluuta.
Intohimomme on vihdoin alkanut.
Ei enää oikeaa ja väärää.
Vain yksi kysymys: -
kuinka kauan odotamme kunnes olemme yhtä?
Milloin alkaa veremme virrata yhdessä?
Uinuva nuppu herää kukkaan?
Milloin liekit kuluttavat meidät?
Ohi paluupisteen -
yli viimeisen kynnyksen.
On silta ylitetty, -
siis katsokaamme sen palavan!
Olemme ohittaneet paluupisteen.
Sano jakavasi kanssani -
rakkautesi, elämäsi.
Ohjaa minua, pelasta yksinäisyydeltä.
Sano haluavasi minut -
tähän vierellesi.
Minne menetkin -
anna minun tulla mukaasi.
Christine, vain sitä kysyn...
Menkää!
Lähdit ennen minua!
Hyvä Luoja!
Juokse, Andre, juokse!
Minne Kummitus vei Christinen?
Tulkaa kanssani, herra -
vien teidät hänen luokseen.
Mutta muistakaa, pitäkää kätenne silmien korkeudella.
Tulen mukaanne.
Ei, sinun täytyy pysyä täällä.
Tulkaa mukaani.
Ei!
Takaisin alas synkän epätoivoni vankityrmään.
Alas mieleni vankilaan.
Alas polkua synkkyyteen, -
syvälle kuin helvetti!
Kysyt miksi -
minut sidottiin ja kahlehdittiin -
tähän kylmään ja ankeaan paikkaan?
Ei minkään kuolemansynnin takia, -
vaan turmeltuneiden, inhottavien kasvojeni vuoksi.
Etsikää murhaaja!
Hänet on löydettävä!
Etsikää murhaaja!
Hänet on löydettävä!
Kaikkien jahtaamana, -
kaikkialla vihattuna, -
ei ystävällistä sanaa keneltäkään, -
en armoa missään saa.
Christine...
Miksi, miksi...?
Pitäkää kätenne silmien tasolla.
Tämän pidemmälle en uskalla tulla.
Kiitos.
Oletko viimeinkin saanut mässäillä verenhimollasi?
Olenko nyt saaliina lihanhimollesi?
Kohtalo, joka tuomitsee minut rypemään veressä -
on myös kieltänyt minulta lihan ilot.
Nämä kasvot ovat tulehdus, joka myrkyttää rakkautemme.
Nämä kasvot ansaitsivat äidin pelon ja inhon.
Naamio, ensimmäinen tunteeton vaatepalani.
Liian myöhäistä säälille, -
käänny ja katso kohtaloasi!
Ikuisuus tätä silmiesi edessä.
Nuo kummittelevat kasvot eivät kauhistuta minua.
Oikea sekasorto löytyy sielustasi.
Hetkinen, kultani, meillä on vieras.
Raoul!
Tämäpä odottamaton ilo!
Olinkin toivonut, että tulisitte, -
ja nyt toiveeni toteutui.
Tämä onkin kaikkien aikojen yö!
Vapauta hänet.
Tee mitä haluat, vapauta vain hänet.
Etkö tunne myötätuntoa?
Rakastajasi anelee kiihkeästi.
Raoul, tämä on hyödytöntä.
Rakastan häntä.
Eikö se merkitse mitään?
Rakastan häntä.
Osoita hieman armoa!
Maailma ei antanut armoa minulle!
Antakaa minun nähdä Christine.
Olkaa hyvä, herra...
Tervetuloa, herra.
Luulitteko että vahingoittaisin häntä?
Miksi maksattaisin hänellä teidän syntinne?
Tilatkaa nyt hienot hevosenne, -
kohottakaa kätenne silmien tasolle.
Mikään ei voi pelastaa teitä nyt, paitsi ehkä Christine.
Aloita uusi elämä kanssani -
osta vapaus hänelle rakkaudellasi!
Hylkää minut ja lähetä rakastajasi kuolemaan!
Tässä on valinta, -
tässä on piste, josta ei ole paluuta!
Kyyneleet jotka vuosivat synkän kohtalosi takia, -
muuttuvat kylmiksi vihan kyyneleiksi!
Christine, anna minulle anteeksi, -
Tein kaiken tähtesi, ja kaiken tyhjän takia.
Hyvästi hylätty idolini ja epäaito ystäväni.
- Meillä oli toivoa, nyt se on poissa! - Liian myöhäistä rukoilla sääliä.
Ei toivoa avusta, on hyödytöntä taistella.
Valitset miten vain, et voi voittaa.
Joten vietätkö elämäsi minun kanssani, -
vai lähetätkö hänet hautaansa?
Miksi pakottaa valehteluun minun pelastamisekseni?
Musiikin enkeli...
Christine, sano ei!
Älä hukkaa elämääsi minun takiani!
Sinun on nyt ansaittava hänen elämänsä.
Taistelin niin vapauttaakseni sinut.
- Ohitit paluupisteen! - Musiikin enkeli, petit minut.
Annoin mieleni sinulle sokeasti.
Koettelet kärsivällisyyttäni.
Tee valintasi!
Säälittävä yön olento, -
mitä elämästä tiedätkään?
Jumala, anna rohkeutta näyttää, -
et ole yksin.
Etsikää murhaaja, hänet on löydettävä!
Ota hänet, unohda minut. Unohtakaa kaikki tämä.
Jättäkää minut, unohtakaa näkemänne.
Menkää nyt. Älkää antako heidän löytää teitä!
Ottakaa vene ja vannokaa, ettette koskaan kerro -
helvetin enkelin salaisuutta.
Menkää! Menkää nyt ja jättäkää minut!
Naamiaiset.
Paperikasvoja paraatissa.
Naamiaiset.
Piilota kasvosi ettei maailma sinua löydä.
Christine, rakastan sinua.
Sano jakavasi kanssani rakkautesi, elämäsi.
Sana vain ja seuraan sinua.
Jaa kanssani joka päivä, yö ja aamu.
Vain sinä voit antaa laululleni siivet.
Nyt loppuu yön musiikki.
"Chagnyn kreivitär - Rakastettu vaimo ja äiti"
"Christine 1854-1917"